Så I har ikke skændtes?
Nej, min fætter var god ved mig. Men det var jo andet land.
Jeg rejste bort én gang for mange.
Og jeg tog jo også Sybbie fra jer.
- Hvad ret havde jeg? - Du havde den, men det var synd.
Havde vi bare fået et fotografi af vore ansigter, da I kom.
- Håber ikke, jeg stjal deres dag. - Nej.
Jeg tror, det løftede den yderligere.
- Hvordan havde Sybbie det? - Træt, men glad for at være her.
Hvad vil du, Mary? Nu Tom er vendt hjem.
Det, jeg var i gang med.
- Hvorfor? - Tjo.
Han skal jo være agenten igen.
Kan Tom ikke få et par dage til at falde til, før vi kives?
Ingen kiv fra mig. Jeg vil gøre det rigtige.
Du kan jo komme ned til kontoret, så opdaterer jeg dig.
- Noget nyt fra Carson? - Han ringede, De var vel ankommet.
- Kun det. - Vi kunne have fået -
- noget bedre end Scarborough. - Det var det, de ønskede.
Hvornår venter vi Rosamund?
- I morgen til middag. - Hvorfor kommer hun?
Hun siger, det er et besøg -
- men hun vil nok godt strides med om hospitalet.
Hun vil være forstærkninger med Cora og Isobel.
- Tror du, hun vil tage deres parti? - Mod farmor? Altid.
Miss Baxter, overkonstabel Willis ringede. Han vil kigge forbi.
- Hvad nu? - Overkonstablen kommer senere.
- Hvorfor? - For at tale med miss Baxter.
Det er Hendes Nåde.
Jeg må gå.
Hvad vil politiet med Miss Baxter?
Det er da en forandring.
- Godt at vide, at vi kan spøge. - Det er det ikke for hende.
- Hvem talte med ham? - Overkonstablen? Det gjorde jeg.
Næste gang, så hør mig, før De udsteder invitation, mrs. Patmore.
- Jeg er butleren nu. - I fem minutter.
Til mr. Carson kommer tilbage.
Og lad os ikke glemme det.
Hvornår kom det?
Mr. Spratt afleverede det i morges, milady.
Lady Grantham vil tage lady Shackleton med -
- til middagen i morgen. - Det er da fint.
Er det? Det er kun så mama får en allieret, når tvisterne starter.
Hun mener, at lady Rosamund og mrs. Crawley er på min side.
Ren jammer. Jeg ringer til hende, når jeg går ned.
Hvad vil du så? Fælles agenter? Det er fint med mig.
Måske. Men skal jeg leve her, må jeg lave noget, der ikke kun er om godset.
- Foretagsomt. - Jeg har forandret mig.
Jeg er stadig ikke traditionstro.
- Kongen bør ikke regne med mig. - Det ville ikke overraske papa.
Jeg mener ikke det samme om kapitalisme. Ikke amerikansk, i al fald.
Hvor en hårdtarbejdende mand kan nå til tops i samme liv.
- Hvilket ikke gælder her. - Endnu.
Jeg fornemmer en forandring, i en ikke alt for fjern fremtid.
- Jeg håber ikke, det bekymrer dig. - Tom, du er min bror.
Jeg vil det samme som dig, i arbejde og livet.
Ikke mere miss Bunting, hvis du er næstekærlig.
Men selv i det, så behag ikke os -
- men dig selv. - Hvad med dig?
Har du fortrudt dine afviste bejlere?
Nej.
Kom herind. Det vil mr. Carson ikke have noget imod.
Tak, mrs. Patmore.
- Godmorgen. - Er det om Bates?
Nej, nej. Det handler ikke om Bates, de har klaret frisag.
Jamen, hvad har miss Baxter gjort, hvis det ikke har at gøre med dem?
Skal jeg afhøre Dem ud over miss Baxter?
Mrs. Hughes ville være imod.
Jeg bad mr. Molesley sidde med mig, hvis jeg må. Han står udenfor.
Naturligvis. Hvis jeg ikke er ønsket...
- Det er ikke... - Jeg har forstået.
Jeg har forstået.
Kom bare.
Jeg vil ikke danse om grøden.
De ved, hvem jeg mener med Peter Coyle.
Ja. Det gør jeg-
Han er for øjeblikket på kaution for tyveri.
Det synes ikke at overraske Dem.
Det er korrekt.
Han står anklaget med en kvinde i samme hus -
- og de fleste beviser taler desværre imod hende.
Igen overrasker De mig ikke.
Nu er det nu.
Han erklærer sig uskyldig, men ifølge arkivet er han aldrig blevet dømt, -
- men har dog været tæt på flere forbrydelser.
De udføres altid af kvinder.
Og han undveg retsforfølgelse hver gang.
Han arbejdede i samme hus som Dem.
Han rejste den dag, De stjal juvelerne fra Deres husfrue.
- Sandt nok. - De blev aldrig fundet -
- og De holdt tand for tunge.
Men vi mener, at han profiterede af tyveriet.
Vi ønsker De vidner herom -
- som karaktervidne.
Vi ønsker kun at beskytte sårbare unge kvinder mod ham i fremtiden.
Han har ødelagt flere liv.
Jeg vil gå nu, miss Baxter. Overvej venligst min anmodning.
Det gør hun selvfølgelig, overkonstabel.
Så vil jeg tage mig den frihed at komme igen.
Farvel.
Lad mig sige så meget.
Mr. Coyle var en flot djævel.
Han var en djævel, ja.
Det er ikke mit valg, men jeg synes, du skal gøre det.
Du ved ikke, hvad du beder om.
Ondskab trives, når gode mennesker intet gør.
Du vil ikke tro det, men du gør.
Lady Shackleton vil gerne komme, men må hun tage sin nevø med?
Hvad?
Han er i Yorkshire, Gud ved hvorfor, og han er der kun én nat.
Hvad svarede du?
Jeg vil ikke tirre mama.
- Det er slemt nok uden det. - Mama er en gammel rænkesmed.
Hun tager brug af tårer og terror i lige mål.
- Hvem er denne mand? - Jeg ved det ikke. Hendes søsters søn.
Mrs. Cobb bor hos datteren i Oswaldkirk -
- så Mary giver hytten til Carson-parret.
Glimrende nyt.
- Kan vitale om Yew Tree-gården? - Hvad med den?
Hvorfor skulle vi ikke kunne få en ny forpagter?
Nej, Mary har ret. Det giver mening, at vi tager over.
- Vi kunne leje huset ud. - Vi vil tage nogle ind.
Nå jo, jeg ville se Faircloughs nyplantning.
Har du lyst til en gåtur?
Lad mig lige ringe, så er jeg der.
Du er glad for, han er tilbage, ikke?
Det Grieg-
spøjst, ikke?
- Hvordan er de nye tjenestepiger? - Søde, og hårdtarbejdende.
Men de bor ikke i huset.
De går hjem før te-tid, så vi kender dem ikke rigtig.
Ikke på den gamle facon. Miss Baxter og jeg reder sengene om aftenen.
- Jeg håber ikke, du slider for hårdt. - Jeg har det fint, milady.
Skønt jeg buler ud.
Jeg så mr. Bates skule til mig. Han må tro, jeg spiste tærterne.
- Du har ikke sagt det? - Når jeg ved, det klarer sig -
- kan han fejre det uden at bekymre sig.
- Vi talte lige om dig. - Kun godt, forhåbentlig, milady.
Jeg bad Molesley og Andrew til at bære bagagen ned.
- De er i landsbyen. - Begge? Det havde Carson ikke tilladt.
Katten er ude, milady.
Kan du klare det?
- Jeg kan tage en hver. - Nej, de er for tunge for Anna at løfte.
- Så vil jeg gå to gange. - Stakkels dig.
Bilen venter ved staldene.
Sødt af dem at lade mig tage Henry med.
Kunne han ikke være blevet med bakken på skødet?
Nu ikke så uvenlig. Jeg ser ham aldrig.
Han er her kun for at se på en afskyelig racerbil.
- Enes han med Philip? - De var venner som børn.
Jeg er bange for, at han ikke kan lide min svigerdatter.
Og hvem kan?
Nu forstår du opgaven.
Overtale lady Grantham til at modsætte sig alle ændringer på hospitalet.
Nej, ikke helt. Modsætte sig ændringer, der tager kontrollen fra os.
- Det ville være rædsomt for landsbyen. - Hvorfor dog?
Hvis det giver moderne og varieret behandling.
Hvordan kan landsbyens interesser beskyttes, -
- hvis alt besluttes i York?
- Det kan jeg godt se, kære. - Er du her for at hjælpe eller irritere?
- Hjælpe, selvfølgelig. - Så er der sagt nok.
Jeg søger frivillige til at rengøre mrs. Cobbs hus for Carsons.
Hans Nåde ønsker det gjort, før de kommer igen.
Mig. Jeg kan tage med pigerne om morgenen.
- Synd, at de ikke kan bo i deres eget. - Bygherrerne er stadig i gang.
Man må have en bil for at komme frem og tilbage. Nyt for Carson.
Carsons?
Skal vi så kalde hende mrs. Carson?
Gid, jeg vidste, hvor længe mr. Mason skal vente på sin gård.
Er det Yew Tree-gården, du mener?
- Den overtager mr. Mason. - Det tror jeg ikke.
De vil dyrke jorden selv.
- De udlejer måske huset, men kun det. - Hvad?
Jeg hørte dem tale om det i går til morgenmaden.
Det må du ikke sige.
De kunne da ikke bare vende sådan.
- Men de har ikke sagt, at de ville? - De antydede det.
- Hun gjorde. - Måske tager -
- jeg til mrs. Cobbs hytte, når de skifter.
- Jeg tager med. - Behøves ikke.
Han har vist noget at tænke over.
Spar Deres medlidenhed, mr. Molesley. De behøver den mere.
Du behøver ikke sige, at din mor har ret.
Vi kan ikke kives offentligt-
- ellers må begge trække sig. Selv jeg vil ikke det.
Så farmor skal ikke gøres mere vred, end hun allerede er.
Hvordan har du det? Hvad nyt?
Jeg har faktisk lidt.
Har du hørt om et sted, der hedder Hillcroft?
- I Surbiton. - Hvad slags sted?
Et college. For kvinder fra beskedne kår.
Men kloge kvinder med potentiale.
- Jeg er kurator. - Interessant.
Det vidste jeg, du ville synes. Så jeg vil foreslå dig som kurator også.
Pudsigt nok så bor vores kasserer heroppe.
En af grundene til, at jeg kom var at møde ham, mens jeg er på Downton.
- Vi inviterer ham forbi. - Hvad hedder han?
John Harding.
Jeg kan lide det navn.
Autodidakt, klog, med succes.
Og nærmere din alder end min.
Kan vi lige tale, milady?
- Hurtigt, jeg er sent på den. - Om miss Baxter.
Håber ikke, det er sladder.
Det tror jeg ikke, milady.
Du kunne ikke gå mere til de kartofler, om de så skulle tilstå spionage.
Jeg er så skuffet.
De giver mr. Mason håb og lader ham tro, han har en fremtid, og hvad så nu?
Daisy, var det nu ikke dig, der gav ham håb?
Kun fordi jeg var sikker på, at hun ville det.
- Hun vildledte mig. - Måske var det umuligt.
Umuligt? Kom ikke her med umuligt.
Godt, Madam Defarge. Fald nu ned og gør mosen færdigt.
Enke-lady Shackleton og mr. Henry Talbot.
Godaften, lady Shackleton.
Gud, ingen fortalte, at nevøen var dig.
Er det dét, jeg er? Nevøen?
Du sagde ikke, din tante var lady Shackleton.
- Vidste du, hun tog dig med? - Man må vel have hemmeligheder.
- Lad os invitere mr. Harding. - Han har en kone. Så skal hun med.
Så fint, at kvinder kan stile efter rige og gode karrierer.
Tal lige om at gøre en forskel. Dette kan forandre folks liv.
Hvorfor er du i Yorkshire?
For en bil, jeg måske vil køre i til Brooklands.
Så du er en bil-mand.
Vidste ikke, hvor meget du mente det.
Jeg er skam en bil-mand.
Den påstand høres ikke ofte heromkring.
- Og du kører på Brooklands? - Ja, jeg har kørt der en del.
Jeg misunder ikke meget, men det gør jeg.
Hvilken Talbot er han?
En Shrewsbury.
Han er langt fra jarledømmet.
Så skulle 40 stærke mænd først dratte døde om.
Intet er umuligt.
Bortset fra det, hvad er så hans fremtidsudsigter?
- Tilpas, men ikke overvældende. - Hør dog jer selv.
Nej, lady Shackleton har skam ret.
Mary behøver mere end et kønt smil.
Og en hånd på en gearstang.
Tænk, at du ved, hvad en gearstang er.
Jeg ved mere, end du tror.
Venligt af dig at lade Henry og mig møve os med til en familiefest.
Så må du ikke lade mama hive dig ind i kampen.
Altså, Robert. Du fremstiller mig som en rænkemarie.
Ingen har et skarpere blik end en kærlig søn.
Du har du læst et sted.
Hvorfor tror du ikke, jeg selv kan finde på noget?
Tvivlede du på din overtalelsesevne?
- Hvad? - Spil nu ikke dum.
Hvem har Hendes Nåde ellers hørt det fra?
Du vil nok fortryde din tavshed.
Kvikt nu, mr. Molesley.
Blot fordi mr. Carson er ude...
Du virker lidt fraværende.
Anna.
Har du brug for hjælp?
Jeg har det fint.
Vi driver videre, som de siger i flåden.
Behandlingerne til landsbyen -
- ville overgå alt, vi kan gøre krav på lige nu.
Du begår en alvorlig fejltagelse og vil forarme landsbyen ved at gøre det.
Prudence, sig det.
Der bliver vel en del at få sagt fra begge sider.
Vær dog ikke så svag.
Hvordan kan jeg agere ekspert, når jeg ikke kender fakta?
Har aldrig stoppet mig.
Hun er i topform endnu.
Var hun 20 år yngre, havde du bare kaldt hende en tyran.
Har du tænkt over, hvad du vil, nu du er tilbage?
Før middagen nævnte mr. Talbot, at han gør i biler.
- Måske er det noget for mig. - Vel ikke som racerkører.
- Måske ikke. Men den verden. - Som er langt fra Downton.
Din holdning er ikke befordrende for en løsning.
Jeg undlader at forklare.
Alle landsbyskænderier er ens.
Jaså? Jeg er ikke en landsbydreng.
Min far sad i parlamentet, så vi boede i London.
Om sommeren tog vi rundt til jagt- og fiskeri-lokaliteter.
Det er det, vi er.
Ja, men I er jo ikke kun det.
Lever De så af biler?
Ja, det gør jeg vel. Jeg kører på et hold.
- Virker det så mærkeligt? - Ganske meget.
Selv om folk laver underlige sager nu om stunder.
Jeg mødte engang en mand, der importerede marsvin fra Peru.
Du skal ikke gemme dig bag lady Shackleton, mama.
Du kan sagtens ane noget selv.
Spørgsmålet er, hvilket system der oftere -
- kan yde moderne behandling til lokalbefolkningen.
Det er jo ikke pointen.
- Det er det netop. - Du sammenblander prioriteringerne.
Kusine Isobel er berettiget til at præsentere en debat.
Vel er hun det, men hun er ikke berettiget til at vinde den.
Jeg har vist været en skuffelse for din mor.
Ikke for mig. Du kunne have gjort det langt værre.
Det kunne jeg vel.
- Er du nogensinde i London? - sommetider.
Var det rædsomt pøbelagtigt, hvis jeg gav dig mit kort?
Let pøbelagtigt.
- Men jeg tager det alligevel. - Ring til mig.
Lad os spise frokost eller få en drink.
Eller et eller andet.
Jeg kunne ikke fatte interesse i biler -
- om jeg så tog en pille for det.
Det er fordi, du ikke har lært om dem.
Indgående.
Det jeg vil undgå er, at farmor bliver smidt ud af rådet efter overgangen.
Eller at vi alle bliver over den ballade, vi laver.
At støtte hendes fejltænkning gavner ikke.
Må jeg tale for at bevare venskaberne?
Fredsstifteren Tom er tilbage.
- Det er formålet med det. - Tante Prudence.
- Nok gæstfrihed for i aften. - Præcis.
- Godnat, Robert. - Godnat.
- Godnat, Mary. - Godnat.
- Mr. Talbot. - Lady Mary.
Da ikke den smerte igen.
Jeg kan ikke drikke portvin længere.
Søde, altså.
Jeg tror ikke, jeg nogensinde har følt mig så utilstrækkelig -
- i fornuft.
Hvordan fornuft?
Hvorfor er jeg her? Hvad laver jeg?
Hvad laver vi alle sammen?
Kommer gennem livet, så godt vi kan.
Ja. Men De -
- skaber venner.
Folk kan lide Dem. Hendes Nåde kan lide Dem.
Mr. Molesley kan mere end det.
Vær nu ikke fjollet.
Det er sandt. Jeg er ret så misundelig.
Ikke på mr. Molesley.
- Men på resten. - Og jeg misunder Dem.
De er ligeglad med folks mening.
Mens jeg skælver ved tanken om offentlig latterliggørelse.
- Jeg burde være blevet vant til det... - De er stærkere, end De tror.
Og De tager fejl med hensyn til mig.
Jeg er ikke ligeglad med, hvad folk siger.
Det nytter ikke at tale, som om De kan tvinge mig. Det ved vi ikke passer.
- Vi kan få Dem til at overvære retten. - Kom nu.
Overkonstabel Willis er ikke fjenden.
Mr. Coyle er fjenden og her er din chance.
Chancen for hvad?
Hævn?
- Det vil hjælpe et fedt. - Ikke for hævn.
Så andre piger ikke lokkes ud i et forbryderliv.
To af de udnyttede kvinder er prostituerede nu.
Mindst én er død. Skal han bare blive ved?
Hvis jeg siger ja, hvad sker der så?
Vi sender en vidneliste til anklagemyndigheden.
Det bliver gjort rigtigt.
De vil se, hvem der vidner hos os. Ændrer han ikke skyldserklæring -
- skal De i retten.
- Udmærket. - Tak, miss Baxter.
Jeg holder Dem løbende orienteret.
Hvorfor skiftede du mening?
Jeg tænkte på de piger, han ødelagde.
Ligesom han ødelagde mig.
Han har vel ikke ødelagt dig?
Beviset er, at du står her.
Måske.
Men han forandrede mig.
Jeg har lige set Hardings' bil. Vi er i salonen.
Afgjort, milady.
- Goddag. - Vi er vist ventet.
Naturligvis, mr. og mrs. Harding.
Vil De lægge frakkerne?
- Gwen? - Anna?
Det er da dig, ikke?
Hvorfor sagde du ikke, du kom?
Jeg vidste det først i morges, ellers havde jeg ringet.
Han sagde, vi besøgte nogen ved navn Painswick.
Lady Rosamund Painswick.
Hans Nådes søster.
Det havde jeg glemt.
Vi ses senere, hvis jeg kan.
Hun har ikke tid til at hilse på gamle venner?
Hvornår var du ven med Gwen?
Vi er så glade for at se jer.
Jeg vil høre om Hillcroft. Hvorfor blev I indblandet?
Jeg ville hjertens gerne tage en masse af æren -
- men det var nu mrs. Hardings idé.
Hvad fik Dem til arbejdet?
Hør, har vi truffet hinanden?
Jeg tror ikke som sådan.
- Fortæl os mere om Hillcroft. - Jo.
Ser I, jeg har aldrig fået en højere skoling...
Hvem har det? Vi blev kun undervist i franske fordomme og dansetrin.
- Hvem er Gwen? - Hun var stuepige her før krigen.
Hun ville blive sekretær. Nu spiser hun frokost ovenpå -
- mens vi sidder her. - Hvad siger Hans Nåde?
De genkender hende ikke. De ser ikke på ansigtet.
Gad vide, om Karl Marx spiser al leverpostejen?
Det har Hans Nåde nok intet imod.
Det går han ikke op i. Det vil ikke genere ham, at hun har arbejdet her.
Hans datter løb jo bort med chaufføren undervejs.
Mrs. Harding var mæcen, da Hillcroft åbnede i 1920.
Senere fik de brug for en kasserer, så hun foreslog mig.
- Hvordan kører det fra Yorkshire? - Jeg er ude to gange om måneden.
Telefonen forandrede alt.
Jeg vil høre mrs. Hardings historie.
Det var også telefonen, der ændrede alting for mig.
Jeg var sekretær, før jeg blev gift.
For et telefonselskab.
Dengang alle skulle tilsluttes i starten af krigen.
Så overgik hun til myndighederne og der mødtes vi.
Havde jeg haft mere skoling, kunne jeg være nået videre.
- Hvis ikke det lyder for forfængeligt. - Nej.
Mange damer fra gammel baggrund føler sådan. Jeg gjorde.
Var sygeplejerske, hvorfor ikke læge?
Barrow, er det frokosten?
- Det er det, milady. - Skal vi gå ind?
Jeg håber, vi kan fortsætte emnet.
- Det er dig. - Jeg vil ikke foregive noget.
Jeg vidste ikke vi kom hertil, før vi drejede af.
- Ved han ikke, at du har arbejdet her? - Han ved, at jeg var stuepige.
Da vi mødtes, var det fortid.
Jeg skal ikke snakke. Jeg blev gift med chefens datter.
Kommer hun så ned?
Det sagde hun ikke noget om.
Hun er for vigtig til at tale med folk som os.
Tag dem ovenpå nu.
Vi må finde trin, så de kan opnå deres potentiale.
Jeg er helt enig.
Vi kan ikke spilde arbejdende kvinder ved ikke at skole dem.
Heldigt, at Carson ikke er her.
- Carson? - Vores butler.
Han er traditionstro.
De husker vel mr. Carson, frue.
Hvad mener du, Barrow?
- Mrs. Harding har arbejdet her. - Hvad?
- Hun plejede at være... - Tak, mr. Barrow.
Jeg kan selv sige det.
Jeg har været stuepige her.
I et par år før krigen.
Her? I dette hus?
- Jeg vidste, jeg kendte Dem. - Hvorfor sagde De det ikke?
Jeg ved det ikke.
Jeg skulle til det.
Du havde fin mulighed for det.
Du kan tage kagen og Andy kan bære cremen.
Hvordan går det?
- Barrow afslørede hende. - Bevidst?
Han fortalte bordet, at hun var tjenestepige her.
- Vidste, han ville gøre sådan noget. - Ja, hvordan kunne han stå imod?
Vi har hørt, at De ødelagde Gwens frokost. Flot.
Jeg kunne ikke have vidst, at hun agtede at lyve sig gennem det.
Det handler ikke om det, vel? De harmes af hendes held.
- De er jaloux. - Jaloux?
Hvorfor?
Fordi jeg har viet mit liv til tyende?
Og er på randen til at blive smidt på porten?
Og hun rendte sin vej ved første mulighed -
- og nu spiser frokost oppe i Spisestuen?
Hvorfor skulle det gøre mig jaloux, mr. Bates?
Hans Nåde vil skule til det.
- De ville give hende en dårlig start. - Vi får se.
Jeg ved, at lady Mary ikke vil holdes for nar.
Såfremt jeg må minde jer om det igen, så er jeg butleren.
Så kom nu videre.
Forunderligt, at du opgav tyende, blev bureaukrat -
- og er gift med en fremtrædende mand.
- Typisk det 20. århundrede. - Enig.
Velkommen tilbage. Jeg føler mig så dum for ikke at genkende Dem.
Hvorfor skulle De? Vi talte aldrig sammen.
Du arbejdede her i to år og vi talte aldrig til dig?
- Vi har begået brøden. - Nej, sådan mente jeg det ikke.
- Det var en god stilling. - Men ikke god nok.
Jeg ville blot ikke være tyende hele mit liv.
Så De fandt en mulighed og greb den. Brava.
Jeg fandt den ikke. Lady Sybil fandt den.
Sybil hjalp Dem?
Ja.
Hun gjorde det hele. Hun spejdede efter jobbene.
Lånte mig tøj, kørte mig til samtaler.
Jeg husker en gang, hvor hesten blev halt -
- og vi begge sad fast i mudderet.
Hvor vi skulle tale for os, da vi kom tilbage.
Vi var så bekymrede, men hun sagde ikke et ord om Dem.
Det var vores pagt.
Så en dag tog hun fat i ham, der installerede telefonen her -
- og sådan fik jeg mit første job i erhvervslivet.
Jeg måtte ikke komme ind i biblioteket, mens De mødte ham. Så det var Dem.
Holdt I kontakten?
Julekort og sådan.
Og så hørte jeg nyheden.
Jeg vil aldrig glemme hende.
Hendes venlighed forandrede mit liv.
Dejlig måde at mindes hende på.
Hun var en dejlig person.
Kæreste Sybil.
Tak, Barrow, for at minde os om mrs. Hardings tid her.
Mig en fornøjelse, milady.
- De kommer nu. - Det er en overraskelse.
- Jeg ville bare sige hej. - Mrs. Hughes ville have fanget dig.
Fortæl os om dine børn. Vi vil vide det hele.
- Hvor bor du nu? - Lad os starte med begyndelsen.
Bagefter vil jeg gerne høre alt om jer.
Ikke for at opholde Dem, men nu er De tilbage -
- og er agenten igen. - Lady Mary er agenten.
Men De ved, hvad de vil med Yew Tree-gården.
- Det gør jeg vel. - Altså...
Mr. Mason var med i opløbet. De lader til at have skiftet mening.
- Så enkelt er det ikke. - Det er så enkelt her.
Hans søn, min mand, forlod huset for at dø for sit land.
Bør vi ikke hjælpe ham nu, om vi kan?
Jeg skal sige det videre.
Jeg fornemmer, at da du nævnte mrs. Hardings forbindelse til os -
- så ville du afsløre hende. - Jeg...
Jeg bryder mig ikke om den slags.
Manglende generøsitet.
- Forstår du mig? - Javel, milord.
- De er Deres egen værste fjende. - I så fald har jeg fået konkurrence.
Mrs. Harding satte mig på plads, da hun var her.
- Sikkert ikke forsætligt. - Nej.
Da hun talte om Sybil, så jeg lidt på mit eget liv.
Og forstod, hvor meget bedre Sybil var end mig. Rendyrket revselse.
- De er hård ved Dem selv. - Hvorfor endte jeg så barnlig?
Hun fik noget ud af sit liv, og hvorfor dog ikke?
Nu ingen panik. Har du ondt?
Før, ja.
En skarp smerte. Jeg fik den tidligere.
- Jeg taber det. Det sker igen. - Det ved vi ikke.
Nu tager vi til London. Jeg ringer til dr. Ryder.
- Der er en nattelefon. - Vi har misset det sidste tog.
Vi kører til York.
Der går måske et sent tog.
Hvad med mr. Bates?
Jeg vil ikke skræmme ham og give ham falske forhåbninger.
Sig, det er til mig. At jeg skal hurtigt til en læge.
Hvis jeg taber det undervejs?
Så er vi ikke værre fat end vier nu.
Vi får ham til at se på dig der.
Uanset tidspunktet skal han komme til Belgrave Square.
Gå nu og mød mig uden foran.
Hvorfor den taske?
- Jeg haster til London. - Hvorfor? Hvad er der sket?
Du må ikke sige det videre, men det er Anna. Hun har måske en abort.
- Hvordan tager du derind? - Vi har misset toget.
Hvis vi kører til York, er der måske et.
- Ellers ved daggry. - Jeg kører jer.
Du er en skat. Og husk, ikke et ord til nogen, end ikke Bates.
Hun burde fortælle ham det. Jeg henter bilen.
- Må jeg bo ved Belgrave Square? - Jeg ringer til Mead.
- Har du ikke misset det sidste tog? - Tom kører os.
- Os? - Anna.
Må vi spørge hvorfor?
- Noget medicinsk. - Gud.
Jeg er ikke i fare, men jeg må afsted.
- Jeg kommer tilbage. - Hvad tid når du frem?
I rette tid, jo.
Farvel nu. Jeg ringer i morgen.
Carson og mrs. Carson er tilbage på fredag.
- Det ville være rart, hvis du var her. - Jeg skal forsøge. Nu må jeg fare.
Jeg forstår ikke hastværket. Lady Mary virkede ikke syg tidligere.
- Vil du have hendes sygehistorik? - Nej, men det er pludseligt.
Nogle gange sker det pludseligt.
Så du skjuler ikke noget?
Vi har levet med mistænksomheden forlænge, nu har du det under huden.
Jeg bør sætte mig ind. Mr. Branson bør ikke vente.
- Før Hendes Nåde? - Der er hun.
God aften, Bates.
Bare rolig, vi er tilbage, før I ved af det.
- Hvad er lady Marys hastværk? - Det vedrører ikke os.
Så sandt, miss Baxter. For en gangs skyld er jeg enig med Dem.
Daisy, hvad er der?
Jeg har fået nok.
Jeg er ligeglad med mrs. Patmore. Hendes Nåde har snydt-
- mr. Mason ud af hans gård. Hun får en dundertale.
Daisy, lad nu være.
- Du mister jobbet, og hvad så? - Se Gwen.
Hun har forkastet tyendet og fået sig et godt liv.
- Hvad laver jeg? - Hvorfor er I ikke deroppe?
De ville være alene. De fik kaffe og sendte os ud.
Du kan ikke komme brasende, når de taler privat.
Jeg venter på hende.
Gid, du ikke ville.
Stakkels Tom, sådan at skulle fare ud.
- Mary er bare dramatisk. - Hun virkede slet ikke syg.
- Hvorfor ellers tage afsted? - Vi spørger hende i morgen formiddag.
Jeg vil gerne benytte hendes fravær til at få afgjort Yew Tree.
- Jeg vil tilbyde gården til mr. Mason. - Det ved jeg. Men han er ret gammel.
- Han har Daisy til at hjælpe ham. - Har vi råd?
Vi ville tjene mere, hvis vi selv dyrkede den og lejede huset ud.
Bør vi ikke vente på Tom, før vi beslutter?
- Jeg vil spørge, hvad Sybil ville gøre. - Er det fair?
Daisy, jeg beder dig.
Du er udlært kok. Du kan få arbejde alle vegne.
Men du måtte klare dig uden en anbefaling.
Ja. Har du glemt, hvad der skete, da du afreagerede på auktionen?
Nej, jeg har fået nok.
Jeg er ved vejs ende. Og jeg må gøre det.
- Jeg går med dig. - Gør som du synes, jeg går derop.
- Hvorfor? Hvorfor ikke mr. Mason? - Lyt nu til ham, Daisy.
- Hvis du ikke vil lytte til mig! - Beklager, jeg har besluttet mig.
- Du kørte da til. - Og vi nåede det sidste tog.
- De drager sydover. - Gid, jeg vidste hvad om.
- Det behøver I ikke tænke på. - Du gik glip af en god middag.
Jeg købte sandwich og spiste dem i bilen.
Du er mere tapper end jeg, Gunga Din.
Vi har fået ting på plads, mens du var væk.
Mama vil give Yew Tree-gården til mr. Mason.
- Javel. - Ikke en forretningsbeslutning.
Og Cora har presset os på følelserne.
Jeg spurgte, hvad Sybil ville gøre.
- Alle kender svaret. - Men er det nok til at overbevise dig?
Jeg blev for nyligt mindet om Williams død.
- Gamle Mason er vel vores ansvar. - Lige min mening.
- Bør vi ikke vente på Mary? - Nej, jeg tager mig af Mary.
Det er bedre, hvis det er fastlagt.
Vi behøver ikke lystre Mary i alt. Ikke når vi alle er enige.
Måske er det lidt lumsk sådan at gå bag hendes ryg.
Men det er altfor vigtigt for mig til at lade skrupler stå i vejen.
- Godnat. - Godnat.
- Deres Nåde. - Daisy?
Jeg må tale med Dem.
- Daisy. - Hvad gør du her, Baxter?
Daisy har været så oprevet.
- Det har jeg. - Det er jeg ked af at høre -
- men jeg forstår ikke, hvad du laver her.
Daisy, der er du jo. Det var da hurtigt.
Vil du fortælle mr. Mason nyheden, eller skal vi?
Fortælle ham hvilket?
Han må få gården, hvis han vil. Er det ikke derfor, du er her?
Hvilken pragtfuld nyhed. Daisy.
Pragtfuldt.
Hun går nedenunder nu, milady. Så ses vi på Deres kammer.
Det var da besynderligt.
Jeg har på fornemmelsen, at jeg lige undveg noget. Uden at vide hvad.
Nu må du ikke begynde.
Hvordan har hun det?
Hun hviler ud. Hun sover forhåbentlig nu.
- Har hun tabt barnet? - Nej.
Vi nåede det i tide.
Jeg har lagt den søm, jeg talte om, og som der står i lægeromanerne -
- så er jeg forsigtig optimist.
- Hvad bør jeg så nu? - Kan De blive en dag eller to?
- Vi kan tage retur på fredag. - Godt.
Lad hende hvile, når hun når frem -
- men ikke plage hende for meget.
Jeg er så taknemmelig for, at De kommer herud ved daggry.
Bare rolig, det vil ses på min regning.
- Naturligvis. - Nu vil jeg sige farvel.
Jeg føler mig så...
Jeg ved ikke. Fortumlet.
I går troede jeg, jeg hadede hende.
Og i dag frelste hun os.
Det gavner aldrig at hade nogen.
Er det sandt?
Fik mr. Mason gården trods alt?
- Det lader til det. - Jeg misunder ham.
Stor ros fra en bydreng.
Ikke mig. Giv mig livet på landet.
Jeg er ligeglad med, hvor jeg lagde ud, det er her, jeg ønsker at slutte.
Hvornår kommer Carson i morgen?
- Seks-tiden, hvis toget er til tiden. - Er der nogen planlagt velkomst?
Vi holder en lille hilsen i tjenestesalen.
Vi kommer ned. Vi tager en kold middag, hvis det er nemmere.
- Meget vel. - Normale tilstande omsider.
Jeg har nydt min tid som butler.
Jeg håber, du har lært noget af det.
Ser du, Barrow, Carson er en venlig mand.
Det skal ikke overses, derfor er folk loyale over for ham.
- Det skal jeg huske, milord. - Gør det.
Det bør blive nyttigt, når du...
Når timen slår.
Til at komme videre. Javel, milord.
Velkommen til Royal Automobile Club.
- Kender De den? - Nej...
Men jeg nyder at blive overrasket.
Undskyld, hvis jeg ser lurvet ud. Jeg havde ikke tøj med.
Så jeg stjal det her fra min tante.
De er modpolen til lurvet.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg har ikke været her før.
Hvornår blev det bygget?
1911.
Bilelskernes tempel.
Deres kærlighed er da ikke vægelsindet.
Men for mig er en bil desværre blot til at komme fra A til B. Intet andet.
Hvad gør Dem så entusiastisk?
- Heste? - Nej.
Jeg skriver. Går på jagt, sågar.
- Men jeg ser ikke heste i drømme. - Hvad så?
- Jeg kan lide mit arbejde. - De arbejder?
Chokerende, ikke sandt?
Min far og jeg er medejere af godset -
- men jeg fungerer reelt som agenten.
Mange godser bukker under i vore dage -
- og jeg vil forhindre, at Downton følger trop.
Langt fra chokeret, jeg er yderst imponeret.
Og De har en søn?
Ja, George.
Han skal overtage med tiden. Går jeg ud fra.
Og når han gør, skal han blive leder af en moderne koncern.
Han er også arving til sin bedstefars titel af kedeligt komplekse årsager.
Det hele er pænt og nydeligt.
Omtrent.
Men er De ikke lidt hans løse ende?
Jeg håber, det betyder, at De vil lægge an på mig, før vi er færdige.
Sandsynligvis.
- Men ville De acceptere det? - Nej.
Men jeg vil skam nyde processen.
Jeg kan ikke tro det.
Jeg føler, at jeg står ved porten til paradis.
Den er ikke pænere end din gamle gård.
Men den er sikker, Daisy.
De sælger ikke denne ejendom i min levetid.
Det ville lady Mary ikke tillade.
Nu ved jeg, hvor mine knogler skal hvile. Og det er din fortjeneste.
Du benyttede din troværdighed til at frelse mig.
Jeg tror ikke, jeg har nogen troværdighed.
Det er der, du tager fejl.
Og her ser du beviset.
De er her lige straks.
- Er det lige? - Lidt ned til venstre.
Det behøver ikke ligne en Diaghilev-produktion.
Bare vi har gjort en indsats.
- Er du færdig? - De er pakket-
- og ingen af dem skifter i aften, så de kan komme ned og hilse på.
- Og turen gik godt? - Det tror jeg, ja.
Hvorfor?
Fordi jeg tror, jeg ved, hvad du skjuler.
Og jeg ved nok, hvad der fik ilet dig til London.
Og jeg håber, jeg tager fejl.
Du tager ikke fejl om alting.
Men tager fejl, hvis du tror, jeg skjuler noget trist.
Det, jeg har skjult er en stor lykke.
Du godeste.
Er du sikker?
- Virkelig? - Virkelig.
Så er de her.
Velkommen tilbage.
Endelig hjemme igen. Jeg føler, jeg har været borte i månedsvis.
Knap så flatterende, vil jeg mene.
- Jamen, tak. - Tak.
Der er I alle sammen.
- I smeder rænker. - Det er dig, der gør.
Er det virkelig så vigtigt, at Crawley beholder styringen, mama?
For det er mit eneste motiv?
- Er det da ikke? - Nej.
Nej, det er det ikke.
I årevis -
- har jeg set regeringer tage kontrollen med vores liv.
Og deres argument er altid det samme.
Færre omkostninger, større effektivitet. Men udfaldet er også det samme.
Mindre kontrol af folket, mere kontrol af staten.
Indtil den enkeltes egne ønsker er intet værd.
Det anser jeg for min pligt at stå imod.
Ved at udøve din ikke-folkevalgte magt?
Formålet med en såkaldt anset familie er at beskytte vores frihedsrettigheder.
Derfor fik baronerne kong Johan til at underskrive Magna Carta.
Jeg kan godt se, at dit argument var mere hæderligt, end jeg forudanede.
Men mama, vi lever ikke i 1215.
Og de ansete familiers styrker, såsom vores, er nu engang på vej ud.
Dine børnebørn vil ikke takke dig -
- når staten er almægtig, fordi vi ikke strittede imod.
Jeg får ikke nogen, så det kan jeg leve med.
De er ankommet, så vi bør gå ned, så snart Mary kommer.
- Har du fortalt hende om mr. Mason? - Ja.
- Og? - Hun er irriteret.
Men London gik godt, så det kunne være værre.
Tak for at komme i aften, Isobel.
Vi må ikke misse Carsons hjemkomst. Og mrs. Carson, selvfølgelig.
Jeg kan ikke vænne mig til det.
Det må vi lære.
Vi bør gå ned. Jeg kunne høre dem råbe fra mit kammer.
Jeg har ikke været i køkkenet i minimum 20 år.
Har du husket dit pas?
Sørg for, at Hans Nåde har en drink ved hånden.
- Goddag, Molesley. - Har det forandret sig meget?
Jeg ved kun, at jeg behøver Ariadnes nøglegarn på vejen ud.
Hvornår udpeger du ny redaktør?
- Hvorfor kan det ikke være dig? - Jeg er gerne en slags medredaktør.
Men det vil ingen mand finde sig i. Så jeg vil forsøge at finde en dame.
En kvindelig redaktør?
- Jeg hylder dig. - Ja, uden tvivl.
Og snart kan vi vel se frem til kvindelige feltmarskaller.
- Og en kvindelig pave. - Vås. Jeg synes, det er en god idé.
Det er jo dog et dameblad.
Vi bør lykønske dem nu.
Det var pænt af dig.
At rose Ediths plan.
En abe vil maskinskrive Bibelen, hvis den får lov længe nok.
Carson. Mrs. Carson. Beklager, at jeg gik glip af brylluppet -
- men jeg er glad for at være her nu. - Tak.
"Mrs. Carson"...
Som bad Jane Eyre om at blive kaldt fru Rochester.
- Det vænner jeg mig aldrig til. - Det vil ingen af os.
Hvornår er retssagen?
Ved ikke, men det finder jeg nok ud af.
Han kan da ikke skade Dem nu.
Ikke det?
Mama har betakket sig.
- Hun var træt, så jeg bad hende gå. - Godt set.
Jeg frygter, at hun ikke vil opgive hospitalet.
- Næppe til hendes begravelse. - Hun kommer jo ikke til din.
- Tak. - Tak.
Noget at melde, mr. Barrow?
Kun at det at være butler er mere kompliceret, end jeg anede.
Har De lært det, har De udnyttet tiden fint.
Jeres hytte er gjort klar. Jeres ting er der.
Meget betænksomt, milady, tak.
I må sige til, hvis der skal laves noget, mrs. Mrs. Carson.
Det er jo lige det, milord.
Var det ikke forvirrende, hvis vi skulle kaldes Carson og mrs. Carson?
Ligesom vi modstod, at Anna blev til mrs. Bates -
- ville det være for uregelret, hvis vi forbliver Carson og mrs. Hughes?
Halleluja.
Du har gjort mig til en lykkelig mand.
Lad os hæve glasset og skåle for de nygiftes ve og vel.
Som i al fald i dette hus stadig går som Carson og mrs. Hughes.
Carson og mrs. Hughes.
Du fredsens. Der findes altså en Gud.
- Hvilken lettelse. - En mere end Hans Nåde.
Jeg vil lige tjekke mit kammer og se til, at de har fjernet det hele.
Godt.
Tekstning: SDI Media Danske tekster: C. H. Engelbrecht